‫כאן אירב ג'קסון ב"סמייל ניו יורק",‬
‫נפרדים מחג ההודיה‬ ‫ונכנסים לאווירת חג המולד.‬
‫מייד, בשעה 6:00, תקליטן הרדיו מספר אחת,‬
‫פרץ האדרנלין שלכם, ראש ויליאמס.‬
‫ועכשיו, הגיע הזמן להתחיל את החגים‬ ‫עם הקלאסיקה החדשה של ג'ון לג'נד,‬
‫"חג מולד שמח".‬
‫איווי.‬
‫את לא מסמסת לאבא ב-5:00 בבוקר.‬
‫אני רוצה סוס ננסי.‬
‫- איווי, גבי, אבא -‬
‫מתוקה, סנטה יודע מתי את ערה.‬
‫כדאי שתעצמי את העיניים.‬
‫סוס ננסי.‬
‫גם אני.‬
‫גבי, ילדים נחמדים לא מתעוררים עד השעה שבע.‬
‫- ילדים נחמדים לא מתעוררים עד השעה 7 -‬
‫עדיין יש לי את זה.‬
‫אני צריך לתלות עלייך פעמון, ילדה.‬
‫קפה מחוזק באספרסו כפול.‬
‫אוו.‬
‫הטעם שמשקף את הדאגה שלך.‬ ‫-תעשה לי טובה.‬
‫אני אעשה עיקוף של חמישה ק"מ‬ ‫ואקנה קפה בחמישה דולר‬
‫כדי לוודא שהתקליטן הכוכב שלי‬ ‫ישב בכיסא בזמן. זו הדאגה שלי הבוקר.‬
‫אבל לתקליטן הכוכב שלך יש רכב משלו.‬
‫הוא יפה יותר משלך.‬
‫מפוצצים אותך בהודעות?‬ ‫-רשימת המתנות של התאומות.‬
‫אני צריכה לצאת עד ארבע.‬
‫הרגע הגעת, דודה ג'ו.‬
‫רק לידיעתך, יש לי עיסוקים אחרים.‬
‫בוקר טוב, ג'וזפין.‬
‫תתעלמי ממנו, הוא מתחמק מדרישות למתנות לחג.‬
‫הן רוצות סוסים קטנים.‬
‫לעולם לא יימאסו עליהן בובות פרווה.‬
‫לא. הילדות האלה לא משחקות.‬
‫הן רוצות סוסים ננסיים אמיתיים,‬ ‫שאוכלים חציר ומחרבנים.‬
‫וואו. בסדר.‬
‫תוכל להכין להם ארוחה.‬
‫זה לוקח חמש דקות, וזה ביטוי של אהבה רבה.‬
‫הכסף בשבילי. אני מכינה את הארוחות.‬
‫דודה ג'ו הייתה אורזת לי תיק‬ ‫מדי יום לפני בית הספר.‬
‫ומאז שפולה מתה,‬ ‫היא עושה את זה עבור הילדים.‬
‫אני תמיד מנסה להגניב לשם משהו מתוק.‬
‫היא שווה את זה.‬
‫אם לא הייתי חולקת שירותים עם האחיות שלי,‬
‫ואחת מהן לא הייתה מפילה‬ ‫את הטלפון שלי לאסלה,‬
‫ואם האורז היה עובד,‬
‫ואם לא היית מתעקש שאלמד לקח על כל זה,‬
‫הייתי מסמסת את הרשימה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה שחובה מסומן בוורוד.‬
‫רק רגע, גברת מיה. תקריא לי את הרשימה, ראש.‬
‫תיק פראדה,‬
‫ערב ברודוויי בניו יורק.‬
‫מיה, דיברנו על זה. אקסטרה זו לא המטרה.‬
‫מוקדם מדי לרגעים חינוכיים.‬
‫ככל שאתה עשיר יותר,‬ ‫כך הילדים נהיים חמדנים יותר.‬
‫להשיג...‬
‫לקחת...‬
‫אוהב אותך.‬
‫מיה, אנחנו נדבר על הרשימה.‬
‫בוקר טוב, ג'מאל.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אתה מוכן ליום "הקבלה המוקדמת", נכון?‬
‫כן.‬ ‫-קיבלת תשובה?‬
‫עוד לא. אבל אני עדיין מחכה לאימייל.‬
‫אתה תתקבל.‬ ‫-ויש בתי ספר לגיבוי.‬
‫הרווארד זה המטרה, אבא.‬ ‫-כן.‬
‫תהיה בשקט, התמקדות במטרה.‬
‫אפשר לדבר עם הבן שלי?‬
‫אלוהים! תקשיב, אתה תתקבל, ג'מאל.‬
‫הרווארד היא היחידה.‬ ‫והרווארד תמיד תהיה היחידה.‬
‫תודה, רוקסי.‬ ‫-זה המקום.‬
‫עכשיו תסלחו לי, בדיוק הזרמתי אוויר לריאות.‬
‫צריך לעשות מתיחות.‬
‫צריך להשאיר את רכבת-הג'יי על המסלול.‬
‫אני מתה על זה.‬ ‫-טוב.‬
‫הילד יהיה גבוה ממני תוך יומיים.‬
‫אני אומרת לך. מאיפה השכל שלו?‬
‫אני לא יודע. אבל יש לו אנרגיות של "ראש".‬
‫תהילה קודמת ליופי, תיכנס.‬
‫ואל תשפוך את הקפה.‬ ‫רק ניקיתי את הכתם הדביק שלך.‬
‫את נוהגת מהר מדי.‬ ‫-ואתה מאחר יותר מדי.‬
‫בוקר טוב, ראש. בוקר טוב, רוקסי.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫יש לנו 95 שניות עד השידור,‬
‫יש לי עוד בדיקת סאונד לעשות,‬ ‫לעבור על רשימת שירי חג המולד.‬
‫אתם צריכים לצאת ברגע שנסיים,‬
‫יש לכם פגישה בעשר עם מרשל.‬
‫ובוריס לא חזר אליי. עברו שלושה ימים,‬
‫נתתי לאידיוט הזה כמה מהבטטות שלי.‬
‫תקשיבי, ג'אנלה,‬ ‫אני צריכה שתירגעי קצת. טוב?‬
‫עוד מוקדם.‬ ‫-וואו!‬
‫עם פרצוף כזה,‬
‫אני לא יודע מה אתה עושה ברדיו.‬
‫בחיי.‬
‫היי, הינה פרץ האדרנלין שלי.‬
‫קתרינה, תשמרי על הגישה הזו כל היום, שומעת?‬
‫כדאי שהגישות האלה יישארו בשמלה, קתרינה.‬
‫בוא, ילד.‬ ‫-היי.‬
‫את צריכה לתת לי לזרוח קצת.‬
‫הבאתי לכם קפה,‬
‫אבל אז נלחצתי ושתיתי אותו.‬
‫כאן אירב ג'קסון, מעיר אתכם.‬
‫התכוננו לראש ויליאמס שיכניס אתכם לקצב.‬
‫בדיקה.‬ ‫-כן, כדאי לך לבדוק את סבלנותי.‬
‫תקשיב לי, מר כוכב.‬ ‫-כן, בוס.‬
‫חג ההודיה נגמר. אין יותר תרנגול הודו.‬ ‫-כן, בוס.‬
‫אנחנו משמיעים שירי חג מולד היום.‬
‫בואי נעלה על המזחלת.‬ ‫אהבת מה שעשיתי? "מזחלת".‬
‫ג'אנלה שלחה לך‬ ‫את רשימת להיטי חג המולד שאישרתי?‬
‫כן, שלחתי.‬ ‫-למדתי, שיננתי, מספרתי.‬
‫אנחנו נקפיד להיצמד לזה.‬
‫ברור.‬ ‫-בלי היפ-הופ.‬
‫מתחילים בעוד חמש, ארבע, שלוש...‬
‫בוקר טוב, חברים שלי.‬ ‫ניו יורק, קווינס, ברוקלין, סטרונג איילנד.‬
‫זהו שוט פרץ האדרנלין שלכם בבוקר‬ ‫ב"סמייל ניו יורק".‬
‫תנקו את ההודו מהשיניים,‬
‫כי ראש ויליאמס עומד להכניס אתכם‬ ‫לדיאטה קבועה של מנגינות מנצנצות.‬
‫בין שאתם נוסעים לעבודה או לקניון,‬
‫או שחג המולד פשוט משגע אתכם.‬
‫בואו נחגוג עם השיר הישן‬
‫שאני מקדיש לבן הבכור שלי, ג'מאל.‬
‫היום הוא יום מיוחד מאוד עבורו, כולם.‬
‫"חג המולד בהוליס", ראן די אם סי!‬
‫הינה מתחילים!‬
‫"זהו חג המולד בהוליס, קווינס‬
‫אימא מבשלת עוף וכרוב ירוק‬
‫אורז ומלית, מקרוני עם גבינה‬
‫וסנטה שם מתנות מתחת לעצי האשוח..."‬
‫כל יום ארור.‬
‫תפסיקי.‬
‫או!‬
‫"צלצלו פעמונים‬
‫צלצלו כל הדרך"‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב, מתוקה.‬
‫גבי, איווי.‬
‫תיקים?‬ ‫-יש!‬
‫שיעורי בית?‬ ‫-יש!‬
‫נשיקה?‬
‫יש.‬
‫תפנו מקום. האימייל הגיע.‬
‫מי, אתן שואלות?‬ ‫-אני בדרך כלל שואלת "ממי?"‬
‫מהאחת והיחידה, אוניברסיטת הרווארד.‬ ‫נכון מאוד, הרווארד.‬
‫חכו עם מחיאות הכפיים.‬
‫ג'מאל. אימייל?‬
‫כן.‬ ‫-זה טוב, נכון?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫אבל אני רוצה לחכות ולפתוח אותו עם אבא.‬
‫כלומר, אני הייתי מקבל אותי.‬
‫צעד ענק לג'מאל פ' ויליאמס.‬
‫לא משנה מה כתוב באימייל, אני גאה בך, מותק.‬
‫מעניין אם אקבל חנייה מרכזית בהרווארד‬ ‫למכונית החדשה‬
‫עם החרטום האדום‬ ‫שסנטה בטח ישאיר לי בבוקר חג המולד.‬
‫יודעת? כן, את יודעת.‬
‫יש לכם מזל שיש לכם כל זה.‬
‫אילו הייתי סנטה, הייתי מדלגת על הבית הזה.‬
‫כשאני הייתי ילדה, חלקנו חמישה ביצה אחת.‬
‫והפעמים היחידות שאכלנו בייקון‬
‫הן כשהשכנים בישלו אותו ביום סוער.‬
‫השיר הזה נעשה עצוב יותר בכל פעם.‬
‫כאילו, ביצה אחת?‬
‫נכון.‬ ‫-נכון.‬
‫תאכלו את ארוחת הבוקר.‬
‫אה...‬
‫נועצת בי מבט עם עיני העסק האלו.‬ ‫-מוטב שאזכיר לך‬
‫שאתה חייב להשמיע את שירי חג המולד‬
‫מרשימת הלהיטים המאושרת.‬
‫אנחנו צריכים ללכת על בטוח, ראש.‬
‫מה קרה ל"מוזיקה שלי, חוקים שלי.‬ ‫המוזיקה שלי שולטת"?‬
‫לא כל הזמן. וזה בהחלט אחד מהרגעים האלה.‬
‫ראש, בחייך. אם אתה רוצה חלק במשחק,‬
‫עליך לשחק את המשחק.‬ ‫-לא.‬
‫אתה יודע?‬ ‫-כן. אני יודע.‬
‫נכון?‬
‫התחנה במאזן חיובי והרייטינג גבוה‬
‫והרווחים מפרסום טובים.‬ ‫העלינו את התוכנית למקום הראשון.‬
‫עכשיו עלינו להראות את זה למועצת המנהלים,‬
‫ואז נוכל להיות...‬
‫בעלי התחנה.‬
‫רגע, חשבתי שאת...‬
‫טוב, בעלות חלקית, אבל זה עדיין ענק.‬
‫תתמקד איתי! אתה רואה את זה?‬
‫אני רואה את זה.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫אני רואה את זה.‬
‫אנחנו יכולים להצליח.‬ ‫-אנחנו יכולים להצליח ביחד.‬
‫בדיוק.‬ ‫-כן.‬
‫נכון מאוד.‬
‫אז בוא נסגור את העסקה,‬ ‫ואז נוכל להתחיל לשבור חוקים.‬
‫אני בונה על זה. מצפה לכך. בהחלט.‬
‫כן.‬ ‫-את יודעת למה אני מצפה?‬
‫למענק החג הגדול והשמן.‬
‫כדאי שיהיו בו המון אפסים‬
‫וכמה פסיקים.‬
‫כי כבר בזבזתי איזה ארבעה אפסים.‬
‫היי, דניאלס!‬
‫מיס ויליאמס.‬ ‫-רגע של הארה.‬
‫שלב א' צריך להיות מושלם עד חג המולד.‬
‫צריך לחפור את הבריכה לפני שהקרקע תקפא.‬
‫אתה יודע שהיא לא תפשיר עד מרץ,‬
‫וזה מסכן את הלו"ז של יום הזיכרון.‬
‫אבל מיס ויליאמס...‬ ‫-אם יהיו שעות נוספות...‬
‫אבא שלי ישלם על זה.‬
‫את הבוס.‬
‫טוב. מוכן לסגור את העסקה?‬
‫שליטה מלאה בתחנה.‬ ‫-זהו זה.‬
‫כן, אני יודע שזה חג המולד. כן.‬
‫אבל כולם ייאלצו לספוג קיצוץ בשכר.‬
‫הגיע הזמן שאהיה קמצן, אני לא משחק.‬
‫מצטער. חכו רגע.‬
‫נכון מאוד. הולך להיות פה מאוד "עצבני",‬
‫ואני לא משחק. אני לא מפלה‬
‫ואני לא עושה טובות.‬
‫זה ישפיע על כולם.‬ ‫וגם עלייך זה ישפיע, הבנת?‬
‫טוב, אימא. בסדר.‬
‫גם אני אוהב אותך. ביי.‬
‫ראש! רוקסי!‬ ‫-זה אנחנו.‬
‫רוקסי וראש!‬ ‫-עדיין אנחנו.‬
‫מה המצב?‬ ‫-טוב, מרשל,‬
‫אתה יודע מה עושים עכשיו. מדברים על בעלות.‬
‫זה אולי היום הכי גרוע בשביל זה.‬
‫קנו את וומל"א.‬
‫בואו איתי.‬
‫מי קנה, אחי?‬
‫לאט, אחי. לאט. חכה רגע. עמדנו למכירה?‬
‫כל דבר, אבל כל דבר עומד למכירה, ראש.‬
‫שמעתם על "קמפורט תקשורת"?‬
‫כמובן, "קמקום".‬
‫זאת רשת ענקית. לוויין. רדיו.‬ ‫אבל הם טורפים.‬
‫כן, נכון. היי, ילדונת.‬
‫שמעתי שהיא לובשת בגדים עם התוויות.‬
‫על כל פנים, וומל"א נטרפה.‬
‫כאילו, לחתיכות. עד העצם.‬
‫ועכשיו אנחנו חלק מקמקום.‬
‫חכה רגע. תן לי רגע, מרשל.‬
‫כי להיות חלק מהרשת הזו,‬
‫זה הרגע הגדול. ניצחון בטוח.‬
‫אני מרגיש כמו לברון עכשיו, אני מבין נכון?‬
‫ובכן, המשחק מתחיל, לברון.‬
‫המנהלים בקמקום רוצים לפגוש אתכם. טוב?‬
‫מה?‬ ‫-יואו.‬
‫זה יכול להיות משמעותי.‬
‫סמכו עליי. הכול בסדר.‬
‫טוב.‬
‫היי, מה נשמע? טוב, אל תקומו.‬
‫ראש ויליאמס,‬
‫רוקסי ריצ'רדסון, תכירו את ג'וס הוקינס,‬
‫סמנכ"לית רכש ופיתוח בקמקום,‬
‫או כמו שאני אוהב להגיד,‬ ‫אני עובד "תחת" האישה הזאת.‬
‫איזה תחת, גברתי.‬
‫אני יכול להתרגל לזה.‬ ‫-גם אני יכול, די מהר.‬
‫קבוצה מרשימה מאוד. מרשימה מאוד.‬
‫קבוצה שקטה.‬
‫בואו ניגש לעניין. יש לי עוד אנשים לפגוש.‬
‫אנחנו מתכננים להשיק‬
‫תוכנית בוקר לאומית חדשה של "בדרכים"‬ ‫בזמן לחג המולד.‬
‫לאומית? אני אוהב את זה.‬
‫את יודעת, תמיד חשבתי על עצמי כלאומי,‬
‫וידעתי שתראי את זה.‬
‫ידעתי שתראי, וגם אתם. בחיים לא פגשתי אתכם,‬
‫אבל בתוך תוכי ידעתי שכולכם ידעתם.‬
‫מה... די-ג'יי סטייסי קיי.‬
‫אני אוהב אותה. היא...‬
‫מה היא עושה ב... קבריולה שלי?‬
‫אנחנו מוסיפים עוד מנחה? זה...‬ ‫אתם הולכים לצרף אותי אחר כך?‬
‫ראש, רוקסי.‬
‫אנחנו מעריכים את כל מה שעשיתם פה בוומל"א,‬
‫אבל אנחנו הולכים לכיוון אחר.‬
‫אבל בזכותנו אתם כאן.‬
‫כן, ועכשיו אנחנו תופסים את ההגה.‬
‫סתם ככה?‬
‫אחרי שאנחנו השגנו את המספרים?‬ ‫אחרי שאנחנו השגנו את הקהל?‬
‫סיימנו.‬
‫לידיעתכם, זה לא נקרא לתפוס את ההגה.‬
‫זה נקרא גנבת מכונית.‬
‫חבר'ה.‬ ‫-זה...‬
‫בואו נדבר בחוץ.‬
‫אז מה אני אמור...‬
‫תפתח את הדלת.‬ ‫-בוא נדבר בחוץ.‬
‫זה היה כיף, נכון?‬
‫לך תביא לי מים.‬
‫אני ראש ויליאמס!‬ ‫לא עושים את זה לראש ויליאמס!‬
‫תראה אותי!‬
‫מספר אחת! וכאן, תראה! מה זה אומר?‬
‫מספר אחת! ונחש מה?‬
‫הרייטינג הגבוה ביותר! אהוב הקהל!‬
‫אני הכוכב! לא עושים את זה לכוכב!‬
‫ואתה אדיר! באר אנד בי.‬
‫סטייסי קיי היא מספר אחת בפופ.‬
‫בניו יורק ובלוס אנג'לס,‬ ‫ובקרוב בכל ארצות הברית!‬
‫זה בא משום מקום, מרשל.‬ ‫זהו זה? אנחנו יורדים מהשידור?‬
‫שקר וכזב!‬
‫למה נראה לך שיש לי כאלה כוחות‬ ‫לעשות לכם את זה?‬
‫נו, באמת.‬
‫יודע מה...‬ ‫-לא, אתם לא.‬
‫נלחצתי.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫אתם כן.‬
‫אני נותן לכם תוכנית סיום גדולה מחר.‬
‫בחייך, בן אדם! יש לי ילדים. זה חג המולד!‬
‫ואני מבין אותך, כגבר שחור אל גבר שחור.‬ ‫תראה...‬
‫החגים מתקרבים, אני מבין. וזה קשה לכולם.‬
‫כלומר, לא לי. כי אני פודה את הצ'ק. בגדול.‬
‫באמת תגיד לנו את זה בפנים?‬
‫אתה באמת הולך לומר את זה,‬ ‫אחרי שנפגשנו היום?‬
‫אתה יודע למה נפגשנו היום, מרשל!‬ ‫רואה את זה?‬
‫זו תוכנית. יודע מה יש בה?‬
‫מה...‬ ‫-גרפים! דיאגרמות עוגה!‬
‫הצעה לבעלות חלקית על התחנה, מרשל!‬
‫אני מבין את זה, אבל את...‬
‫זה... אלה... אלה המספרים?‬
‫אלוהים.‬
‫אני כל כך כועס שלא הפכתם לשותפים‬ ‫לפני שהעסקה נסגרה.‬
‫תראו את זה. המספרים האלה...‬ ‫-טוב.‬
‫לפחות יש את הבונוסים שמגיעים לנו.‬
‫יש לכם מה?‬
‫הבונוסים שלנו.‬
‫וומל"א מעניקה את הבונוסים.‬ ‫-הבונוסים שלכם...‬
‫כן... בקשר לזה...‬
‫אני לא מאמין.‬ ‫איך הם מעיזים לעשות לנו את זה?‬
‫בדיוק! זה מגוחך.‬
‫איך היא בכלל קיבלה את המשרה?‬ ‫-הייתי צריכה לדעת שזה יקרה.‬
‫אני מבטיח לך שהם יתחרטו על זה.‬
‫הם הולכים לקרוא לי בחזרה.‬
‫זה כואב, רוקסי.‬ ‫-אני יודעת, אבל...‬
‫לא, זה משנה יותר מדי.‬
‫זה משנה יותר מדי.‬
‫כשאני נכנס לתא הזה‬
‫ומתיישב בכיסא ונשען קדימה...‬
‫אני מריח את המתכת של המיקרופון...‬
‫וזה מה שמחזיק אותי.‬
‫ברגע שהמיקרופון נדלק, אנחנו בשידור חי,‬ ‫וזה הרגע שלי‬
‫להתחבר לאנשים שלי.‬
‫ואת אולי חושבת שהסגנון שלי חופשי,‬ ‫אבל לא, המסר שלי ברור,‬
‫והוא מגיע מעומק ליבי.‬
‫בכל תוכנית אני מנסה להצליח בזה.‬
‫כל יום. לאורך כל השנים. ושזה פשוט...‬
‫שזה פשוט יילקח ממני...‬
‫אני מרגיש שאני מאבד איבר בגוף.‬
‫ואני לא מוכן להיפרד. אני לא מוכן.‬
‫תקשיב...‬
‫כבר הפילו אותנו בעבר.‬
‫אנחנו רק צריכים למצוא דרך להתאושש מזה,‬ ‫זה הכול.‬
‫מה אני אגיד לילדים?‬ ‫חג המולד ממש מעבר לפינה!‬
‫הפנים הקטנות האלה. הן רוצות המון.‬
‫כלומר, מצפות להמון. יותר דורשות ממצפות.‬
‫הן אפילו איימו עליי.‬ ‫אני אומר לך, התאומות שלפו סכין.‬
‫היי, זה הולך להסתדר.‬
‫באמת.‬
‫זה הזמן, נכון? רק צריך להאמין.‬
‫את באמת מאמינה בזה?‬
‫זה לא מה שאנשים אמורים להגיד בחג המולד?‬
‫בוא. אני אקפיץ אותך הביתה. בוא.‬
‫- ראש -‬
‫טוב, בנות.‬
‫טוב.‬
‫תן לי לעזור לך, אבא.‬ ‫-תודה, מתוקה. קחי.‬
‫זה, שם. אל תשכח אותו.‬
‫טוב ששמת לב.‬
‫מה אתה מכין לנו לאכול?‬ ‫-אני רוצה פיצה.‬
‫תודה על...‬
‫אוי, לא. מה אעשה לגבי הבריכה?‬
‫אל דאגה, למיה היה רגע של הארה עם דניאלס.‬
‫היא ממש דרבנה אותו.‬
‫אבל יהיה משהו שנקרא "שעות נוספות".‬
‫באמת? לקרוס?‬
‫כן, אבא.‬ ‫-זה יוצר עבודת צוות.‬
‫כן, אבל הדברים האלה יקרים.‬
‫כן, אנחנו גם ממש גרועות בזה.‬
‫אז תוותרו על זה. רק עשירים משחקים לקרוס.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-נכון?‬
‫אנחנו בבית!‬
‫אבא, אתה בבית. חיכיתי לך.‬ ‫קיבלתי את האימייל.‬
‫קיבלת את האימייל.‬
‫אלוהים, קיבלת את האימייל!‬ ‫-תפתח אותו!‬
‫יש!‬ ‫-אלוהים!‬
‫גבי, קחי את הטלפון שלי.‬
‫עלינו להנציח את הניצחון שלי.‬ ‫אבא, תעמוד מאחוריי בשביל צילום התגובה.‬
‫אה.‬
‫כן.‬
‫טוב. חיכיתי כדי לפתוח את זה ביחד.‬
‫זיכרון שייכנס לארכיון העתידי של ג'מאל.‬
‫אני בהחלט רוצה לצלם‬ ‫את הפנים של שנינו כשנגלה.‬
‫בן, תפתח את האימייל? אתה הורג אותי.‬ ‫תפתח את האימייל.‬
‫טוב, מוצא חן בעיניי שאתה נלהב כמוני.‬
‫היי, ג'מאל.‬ ‫-כן?‬
‫זה בסדר אם לא תתקבל. טוב?‬
‫אני לא למדתי במכללה,‬
‫ואני לא רוצה שתחשוב שזה כישלון.‬
‫אני רוצה שתחשוב שזה המשך‬ ‫של המסורת המשפחתית, כן?‬
‫כי המסורת הזו...‬ ‫-התקבלתי!‬
‫התקבלתי!‬
‫מי הולך להרווארד? אני, נכון מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטח ממש נרגש בשבילי.‬ ‫-אני נרגש, כמובן, כלומר...‬
‫זה נפלא אם אתה בקטע‬ ‫של אוניברסיטאות יוקרתיות.‬
‫יש!‬ ‫-אתה יודע מה אתה צריך לעשות?‬
‫כדאי לך לבדוק במכללה שלי. ליתר ביטחון.‬
‫המכללה הקהילתית קווינסבורו? במקום הרווארד?‬
‫אתה קורע.‬ ‫-לאבא יש בדיחות.‬
‫בן אדם. ותשמע, אל תדאג.‬ ‫בדקתי, ואם משלמים תוספת קטנה,‬
‫סטודנט שנה א' יכול לחנות בקמפוס.‬
‫אין שום מכונית.‬ ‫-כן, כן. עדיין לא 25 בדצמבר.‬
‫בלה...‬
‫אנחנו לוקחים את הג'מאל ויליאמס‬ ‫לאוניברסיטה יוקרתית!‬
‫יש!‬
‫אתה קצת צעיר בשביל להתייחס לעצמך כמותג.‬
‫יודע?‬ ‫-אתה תמיד עושה את זה.‬
‫אז...‬
‫הרווארד!‬
‫למה יש לי ילדים חכמים?‬ ‫ילדים טיפשים עולים הרבה פחות.‬
‫למה אתה לא שמח בשמחתו של הילד?‬
‫כי זה נגמר. הכול נגמר.‬ ‫אנחנו גמורים. גמורים!‬
‫זהו יום אפל, דודה ג'ו.‬
‫הוא אפל. זהו יום אפל. אני לא יודע מה קרה.‬
‫לא צפיתי את זה.‬
‫סיימת, עם מה שזה לא היה?‬
‫תחנת הרדיו נמכרה.‬
‫אין לי עבודה.‬
‫אין יותר רדיו. זה נגמר.‬
‫חסכת. אני יודעת שחסכת.‬ ‫-איך, דודה ג'ו?‬
‫החשבונות, הם עולים כל חודש.‬ ‫יש לנו חשבונות חדשים!‬
‫ג'מאל טס לקוסטה ריקה להתנדבות בחפירת בארות‬
‫כדי שיהיו להם "מים נקיים".‬
‫למיה יש סטטוס פלטינום באתר של מותג יוקרה,‬ ‫והתאומות, יש שתיים מהן!‬
‫וכולם לומדים בבתי ספר פרטיים.‬ ‫שלא לדבר על זה שחג המולד עכשיו.‬
‫רשון ג'יימס ויליאמס!‬
‫אתה מפנק את הילדים האלה.‬
‫הם נוקשים באצבעות, ואתה פותח את הארנק.‬
‫ניסיתי לתפקד כשני הורים בשבילם.‬
‫לתת להם כל מה שהם רוצים‬ ‫כי אני לא יכול להיות הכול,‬
‫וכן, בסדר, אולי נתתי קצת יותר מדי.‬
‫נראה לך?‬
‫החיים האלה עומדים להשתנות.‬
‫קדימה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אנחנו עומדים לעשות פה כמה שינויים.‬
‫קח את המושכות.‬
‫המצב הולך להיות לחוץ. הם יצטרכו להתייעל.‬
‫הילדים הולכים לוותר על הרבה דברים.‬ ‫איך אני מספר להם את זה?‬
‫אני לא רוצה לספר להם. דודה ג'ו, בבקשה.‬
‫את תספרי להם ותאפי להם עוגה, טוב?‬ ‫אני הולך לנוח.‬
‫זה לא מצב שייפתר בעוגה, בן.‬
‫תיזכר במה שסבא שלך אמר לך.‬
‫מה שחשוב הוא לא מה שיש לך,‬ ‫אלא מי שנמצא איתך.‬
‫מה עם חג המולד לילדים?‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אתה צריך להאמין.‬
‫כולם אומרים לי את זה.‬
‫אלה היו האחים אברלי,‬
‫"ערב חג המולד עלול להרוג אותך".‬
‫הישארו איתנו למילה מהספונסרים שלנו.‬
‫חג שמח.‬
‫ראש הולך.‬
‫לנצח.‬
‫שאתקשר למוקד החירום?‬
‫המצב הנפשי של ראש נראה לא יציב.‬
‫זו לא הנימה שהיינו צריכים לסיים בה‬ ‫את התוכנית האחרונה שלך.‬
‫אתה רוצה שמעריצים יבואו אחריך לכל מקום.‬
‫לא שיקפצו איתך מצוק.‬
‫עליך להתעלות מעל השטות הזאת.‬
‫תהיה "ראש".‬
‫תהיה הכוכב שלי.‬
‫אם אני מתרסק...‬
‫אני שמח שאת מתרסקת איתי.‬
‫אנחנו עניים?‬
‫אמרתי שאנחנו עניים?‬ ‫-אבל אתה מובטל.‬
‫ואתה פחות או יותר אמרת את זה בשידור לכולם.‬
‫גאוני!‬
‫אז אין סוס?‬ ‫-הוא קטנטן.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫למעשה, יש הרבה "לא יקרה"‬
‫שעומד לקרות.‬ ‫-רגע, גם הרווארד לא יקרה?‬
‫אני רוצה שכן.‬
‫אז מה התוכנית?‬ ‫-אני עוד לא יודע, בן.‬
‫נפלא.‬ ‫-נפלא.‬
‫תנו לי קצת זמן.‬
‫לא ייאמן!‬ ‫-זה כל כך רע!‬
‫זה גרוע מרע!‬
‫אתן יושבות ביציע‬ ‫כאילו שאתן לא יכולות להשתתף בשיחה?‬
‫- 12 ימים לפני חג המולד -‬
‫נראה שיש לך תוכניות לחג מולד עליז.‬
‫ראש, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫זה כבר אושר?‬ ‫-בדרך.‬
‫כבר סיפרת לו?‬ ‫-אני לא יודעת את כל הפרטים.‬
‫אני גם אוהב וגם שונא‬ ‫את העובדה שאתן קרובות כל כך.‬
‫בעיקר שונא.‬ ‫-בסדר.‬
‫ראש, מה אם הייתי אומרת לך‬ ‫שקראש בי-קיו-אל מוצעת למכירה?‬
‫נהדר, עוד אנשים יאבדו את עבודתם.‬
‫לא, היא נסגרה לפני כמה חודשים.‬
‫הבניין עומד למכירה. התחנה מוצעת לכל דורש.‬
‫אז וו-בי-קיו-אל מוצעת למכירה.‬ ‫מה יש לארוחת ערב?‬
‫הנחתי שאתה תבשל‬ ‫אחרי שתסיים עם כל הקישוטים האלה.‬
‫היי! תקשיב לי.‬ ‫אנחנו צריכים לקנות את התחנה.‬
‫עם מה, רוקסי? עם החיוך המחשמל שלי?‬
‫עם כסף!‬
‫צברתי קרן פנסיה די מכובדת.‬
‫היית עושה את זה למעני?‬
‫למעננו.‬
‫זה נוגע לליבי, רוקסי. באמת.‬
‫אבל יידרש נס חג מולד גדול בהרבה.‬
‫זה גדול מספיק?‬
‫או...‬
‫תודה, דודה ג'ו.‬ ‫אבל לא נראה לי שסליק פחית הקפה שלך‬
‫יעזור הרבה.‬
‫יש שם 45,000 דולר.‬
‫אין לך במקרה כמה כאלה קבורות‬
‫מתחת לבית, אה?‬
‫לא, מותק, זה הכסף לשעת חירום שלי.‬
‫מנהל ההשקעות שלי מטפל בכל הדברים הגדולים.‬
‫לכולם יש כסף סודי חוץ ממני?‬
‫כי נדמה שהכסף שלי מתעופף‬ ‫לפני שאני תופס אותו.‬
‫ראש.‬ ‫-כן?‬
‫הפריצה הראשונה שלך הייתה בתחנה, נכון?‬
‫בוא נחזור למקום שבו התחלנו.‬ ‫לא על זה חלמנו תמיד?‬
‫התחנה הזו שייכת להיסטוריה, רוקסי.‬
‫כן, אבל אני מתגעגעת לתקופה‬ ‫שבה שלטנו בשידור.‬
‫העיפו אותנו מהשידור בשבוע שעבר.‬
‫נוכל שוב להיות חלק מהקהילה, נכון?‬
‫זוכר את מסיבות הרחוב וההופעות הספונטניות?‬
‫אירועי צדקה?‬
‫נוכל לממן סעודת חג מולד‬ ‫בכנסיית הקהילה הראשונה.‬
‫כן.‬ ‫-היינו חיים בשביל זה.‬
‫והמנהלים בוומל"א ביטלו את זה,‬
‫ואנחנו יכולים להחזיר הכול.‬
‫אתה לא מבין?‬ ‫נוכל להשמיע איזו מוזיקה שנרצה.‬
‫זה כאילו היקום צועק אלינו עכשיו.‬
‫בוא נקים את קראש בי-קיו-אל בחזרה.‬
‫זה סיכון אדיר.‬ ‫-אדיר, כן.‬
‫סיכון? אולי תיתן לי לטפל בזה?‬
‫כן? זה אומר שאתה מסכים?‬
‫כן?‬
‫תתחילי לספור.‬ ‫-יש!‬
‫הולך להיות פה עליז במיוחד.‬
‫וואו. טוב. בסדר.‬ ‫-וואו!‬
‫ראש ורוקסי!‬ ‫-היי!‬
‫בדיוק!‬ ‫-או!‬
‫טוב. מיושן מדי. לא חשוב.‬
‫תקשיבו, היי. אני רואה תקווה באופק.‬
‫הזדמנות לכולנו.‬
‫התחנה הישנה שלי,‬
‫זו שהעלתה את "רכבת הראש" על המסלול,‬ ‫מוצעת למכירה.‬
‫ורוקסי ואני קונים אותה.‬
‫נשמע כאילו מישהו מבזבז כסף שאין לנו.‬
‫אולי תקשיבי לי?‬
‫אני אצטרך את כולכם.‬
‫אפילו דודה ג'ו תרמה קצת כסף.‬
‫אני יודע שזה חג המולד.‬ ‫-אה.‬
‫חשבתי שחג המולד כבר ירד מהפרק.‬
‫לא בהכרח, אבל יהיו כמה ויתורים.‬
‫עכשיו, כדי שאוכל לשלם את החלק שלי‬
‫לקניית התחנה,‬
‫אני אצטרך...‬ ‫-מה?‬
‫מה אמרת?‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫אמרתי, אני אצטרך להעמיד את הבית...‬
‫מה?‬ ‫-תדבר חזק יותר.‬
‫אני אצטרך למכור את הבית.‬
‫רגע, הבית שלנו?‬ ‫-אוף!‬
‫לא ראיתי "חסרי בית" בתפריט.‬
‫אני תמיד אדאג לכם, ילדים, טוב?‬ ‫אבל בואו נכיר בזה.‬
‫נעשינו קצת... מה המילה?‬
‫בורגניים.‬
‫תסיימי את הפיצה, בבקשה?‬
‫תקשיבו לי.‬
‫אני רוצה שתחשבו על התמונה הגדולה, כן?‬
‫זה עתיד טוב לכולנו.‬ ‫זו הדרך שלנו לצאת מהצרה הזו.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫אנחנו חוזרים לבית הישן שלנו.‬
‫איזה בית ישן?‬ ‫-הבית שבו גדלת, בן.‬
‫מה?‬ ‫-אבל דודה ג'ו גרה שם עכשיו.‬
‫אנחנו חמישה.‬
‫זה המון אנשים בשביל הבית הקטן הזה.‬
‫אין מצב שיש שם מספיק מקום.‬
‫כל עוד אנחנו יחד, אנחנו נפתור את זה.‬
‫חדר רחצה אחד, שישה אנשים.‬ ‫סיימתי את טיעוניי.‬
‫מיה, תגידי תודה שיש לך אופציה כזו.‬
‫אני לא מאמין. אני לא חוזר לשם.‬
‫ההחלטה כבר התקבלה.‬
‫ובטח בגלל "התמונה הגדולה" שלך‬ ‫אצטרך לוותר על העתיד שלי.‬
‫אתה חושב שזה קל?‬
‫אני זוכר שציירת חינניות על תיבת הדואר.‬
‫ניסית לשוות לה מראה עליז.‬
‫כאילו קיבלנו משהו חוץ מחשבונות.‬
‫הלוואי שחשבונות היו הבעיה היחידה שלי כרגע.‬
‫רחוב אוליבר.‬
‫עדיין קיים.‬
‫בחיי.‬
‫פולה, היה לנו הכול.‬
‫הבית הקטן הזה. את ואני.‬
‫חדר רחצה אחד.‬
‫גג דולף.‬
‫איפה שהתחלנו.‬
‫להחזיר את הילדים לכאן, זה...‬
‫זה יהיה קשה.‬
‫הם יהיו בסדר. הם רק צריכים זמן להסתגל.‬
‫חשבתי שהצלחתי.‬
‫חשבתי שבניתי להם חיים.‬
‫ובאמת הצלחת.‬
‫ואתה חייב להמשיך לרדוף‬ ‫אחר החלומות הגדולים שלך.‬
‫לא רק התחנה.‬
‫היא אישה טובה, ראש.‬
‫אתה מוכן.‬
‫אני לא יודע למה אני מוכן.‬
‫תוקיר את התקופה שלנו יחד, אבל...‬
‫תפתח דף חדש.‬
‫עדיין יש חיים שלמים לפניך.‬
‫את זוכרת את הפעם ההיא כשג'מאל היה בן שלוש‬
‫והוא פתח את כל מתנות חג המולד?‬
‫הוא לא הסכים להוריד‬ ‫את שרשרת הספיר שקניתי לך.‬
‫מי מאיתנו נתן לו לענוד אותה בכנסייה?‬
‫פולה, זו את? את נותנת לי סימן?‬
‫כדאי שתסתלק מהמרפסת שלי.‬ ‫יש לי מחבט ומזג רע.‬
‫דודה ג'ו?‬
‫מותק, זה אתה!‬ ‫אתה יודע, אני יכולה לצפות בך מהטלפון שלי.‬
‫הדברים שהם ממציאים!‬
‫שמעי, האלימות הזו.‬
‫תפסיקי לאיים על אנשים, דודה ג'ו. באמת.‬
‫זה היה כמה שבועות לפני חג המולד,‬
‫ונאלצנו לעזוב את הבית.‬
‫לא זע שום יצור,‬
‫אפילו לא עכבר קטן וכעוס.‬
‫הגרביים מעולם לא נתלו בקפידה ליד הארובה,‬
‫ולהגעתו של ניקולאוס הקדוש אבדה כל תקווה.‬
‫הילדים נחו מכורבלים במיטותיהם,‬
‫חזיונות של איבוד חייהם המתוקים‬
‫ודאי רוקדים במחשבותיהם.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫היה יום ארוך, הגיע זמן המנוחה,‬
‫אניח את ראשי לתנומת חורף ארוכה.‬
‫לפתע מתחת לשמיכה עלה רעש גדול.‬
‫אוי, לא.‬
‫בלי רעש הלילה, ילדונת.‬
‫תישני, טוב?‬
‫ניק הקדוש,‬
‫כדאי שתדע את הכתובת החדשה שלנו.‬
‫- 8 ימים לפני חג המולד -‬
‫- חג מולד שמח -‬
‫סלחו לי, אני יכול להסתכל, בבקשה?‬
‫מה בשם החגים והשדים זה?‬
‫אנחנו עושות מימון המונים.‬ ‫-למתנות חג המולד.‬
‫מי לימד אתכן מימון המ...?‬ ‫-תראה.‬
‫מתברר שסוסים ננסיים עולים בוחטות של כסף.‬
‫לא.‬
‫אין לך מושג איך הפנים האלה מוכרות.‬
‫הקביים האלה? אלה מקלות לקרוס.‬
‫אתן הולכות לסגור את זה, טוב?‬ ‫אתן הולכות לסגור את זה מייד.‬
‫איפה אחיכן?‬
‫טוב, בואי נעשה את זה...‬
‫וואו.‬
‫וחשבתי שזה יהיה קשה.‬
‫אחת לא מדברת איתי,‬
‫השני בכלל לא נכנס הביתה.‬ ‫יש לי קצת "אבהות" לעשות.‬
‫אתה תעלה למעלה ואני אצא החוצה.‬
‫תודה, דודה ג'ו.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫לא אמרתי כלום.‬
‫מה זה? היד שלך נרדמה?‬
‫את מקופלת לא טוב, ועלייך לצאת.‬
‫חה חה חה.‬
‫אני אגור במזוודה הזאת עד שתקבל שכל.‬
‫את צריכה לפרוק אותה.‬
‫את צריכה להפוך את החדר הזה לשלך.‬
‫זה לא החדר שלי.‬
‫אתה נכנס?‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבל שם נמצא האוכל.‬
‫והחום.‬
‫אם תכניסי לפה את הטעם של מיה‬ ‫ותזמיני כמה חברים...‬
‫כן. נעצור פה.‬
‫אני לא מביאה אף אחד... לפה.‬
‫למה לא?‬
‫ג'מאל, אבא שלך עושה‬
‫כל מה שביכולתו.‬ ‫-כדי למנוע ממני להשיג את המטרות שלי.‬
‫עבדתי קשה כדי להגיע לזה.‬
‫הקדשתי את כל חיי כדי להישאר ממוקד,‬
‫ועכשיו הכול הולך לפח.‬
‫ואני שונא את הבית הזה.‬
‫עם כל הכבוד, אבא,‬
‫אני לא יודעת מה איתך, אבל השכונה הזאת,‬
‫היא לא וייטסטון.‬
‫ילדונת, את צריכה ללמוד על ההיסטוריה שלך.‬
‫הקהילה הזו הייתה חלק מחיי המשפחה שלך‬ ‫לאורך דורות.‬
‫גדלתי בבית הזה.‬
‫את גדלת בבית הזה. אימא שלך חלתה ב...‬
‫אני לא יכול להיות איתך כרגע.‬
‫את פשוט לא מבינה.‬
‫מה שאני מבינה זה שעליך להעריך את החיים‬
‫שאביך העניק לך.‬
‫אבל איבדנו את כל זה!‬
‫אני לא מדברת על חפצים.‬
‫אני מדברת על משפחה.‬
‫בדרך כלל האדון מעדכן אותי,‬
‫אבל אני שומע על כך לראשונה.‬
‫שמענו על כך הבוקר.‬
‫ואם לא שמעת שהתקליטן הקודם שלך ‬ ‫קנה תחנת רדיו אחרת, אם כך,‬
‫אתה מפגר מאחור.‬
‫לא תהיה לכך השפעה על השקת חג המולד שלנו.‬
‫עם כל הכבוד, אבל אני לא בטוח שיש משהו‬
‫שאפשר לעשות...‬
‫תחנות זקוקות לפרסום.‬
‫אנחנו לא יכולים למנוע ממפרסמים...‬
‫אנחנו יכולים, ואתה תעשה זאת, מרשל.‬ ‫אנחנו שולטים בשוק הזה.‬
‫אתה צריך לשחרר קצת כסף.‬
‫אסור למפרסמים לקנות זמן שידור בתחנה הזאת.‬
‫זה קשוח.‬
‫תקשיב, הדבר היחיד שמעניין אותי‬ ‫הוא לזכות בשוק הזה.‬
‫מה שעומד בראש מעייניי‬ ‫הוא שהתחנה תנצח כל תחרות שהיא.‬
‫מישהו צריך לנצח...‬
‫ומוטב שזו תהיה אני.‬
‫כן.‬ ‫-סיימנו.‬
‫בוא, טינקרבל.‬
‫אני לא אוהב את החליפות שלו.‬
‫אסור לך לעשות את זה!‬
‫שמעת את הגברת. אין לי ברירה!‬
‫אלה ראש ורוקסי.‬
‫זה רק עסקים, זה מה...‬ ‫-אתה הולך להרוס להם את חג המולד?‬
‫לא, זה רק עסקים.‬ ‫-וואו.‬
‫זה שפל חדש.‬
‫אבל זה עסקים.‬
‫מרשל...‬
‫את לא מבינה בעסקים.‬
‫הבית הזה לא נורא כל כך,‬ ‫כשיש אוכל כזה על השולחן.‬
‫כן, כנראה שזה עדיף על להיות בחוץ.‬
‫טוב, סיימנו.‬
‫כן.‬
‫אל תעשו עוד צעד אחד נוסף.‬
‫השדונים של סנטה לא יבואו לכאן‬ ‫לנקות את הבלגן.‬
‫גבי, איווי, הצלחות שלכן צריכות למצוא‬ ‫בית חדש במטבח.‬
‫ג'מאל, תפנה את השולחן.‬
‫מיה, את מקרצפת מחבתות.‬
‫אתם בבית שלי עכשיו.‬
‫אני מפחדת ממך.‬
‫יופי!‬
‫כי יש לי עיניים בכל מקום, ילדים שלי.‬
‫מאחורי הראש, אחת בכל מרפק. אין לדעת.‬
‫הילדים נחו... מכורבלים מדי במיטותיהם,‬
‫בעוד חזיונות של סוכריות...‬
‫את...?‬ ‫-מוטב שירקדו במחשבותיהם.‬
‫יודעת מה? תשמרי אותה. אני לא...‬
‫ניק הקדוש, אם לא תופיע...‬
‫אל תדאג לגבי הרעש, כי אני אביא אותו אליך.‬
‫אל תתעסק איתי. באמת שלא.‬
‫אתה יכול לנסות אם אתה רוצה.‬
‫אבל לא כדאי להתעסק איתי.‬
‫ראש יכסח אותך.‬
‫איפה שהתחלנו, וו-בי-קיו-אל!‬
‫לא השתנה פה בכלל.‬
‫מפיך זה נשמע כמו דבר טוב.‬
‫בסדר.‬
‫דיברתי עם הכומר אברנטי מכנסיית הקהילה.‬
‫אנחנו מממנים את סעודת החג.‬
‫זו הרגשה טובה.‬
‫נכון.‬
‫ואיך זה מרגיש?‬ ‫-חורק.‬
‫הכיסא הזה? הכיסא החורק הזה?‬
‫וכל מה שנמצא כאן,‬ ‫בחורבה הישנה הנפלאה הזו, הכול שלנו.‬
‫אנחנו בעלי עסק.‬
‫זה נשמע טוב.‬
‫זאת רוקסי שלי!‬
‫אחת, שתיים.‬
‫הצוות מתחיל מחר,‬ ‫ויש לנו שבוע עד שנתחיל לעבוד.‬
‫זו תקופת החגים‬
‫עם ראש ויליאמס בקראש בי-קיו-אל.‬
‫רוקסי ריצ'רדסון.‬
‫היי, צ'אק.‬
‫מה?‬
‫בנינו עליך.‬
‫כן, אבל כמה זמן אנחנו מכירים?‬
‫כן, עזרנו לך לפתוח את חנות הדונאט הראשונה.‬
‫מה?‬
‫אה.‬
‫טוב, אני מבינה.‬
‫נעשה קודר בחוץ.‬
‫מרשל וקמקום איימו על המפרסמים שלנו.‬
‫מרשל?‬
‫אנחנו לא יכולים לשדר בלי מפרסמים, ראש.‬
‫אנחנו לא יכולים...‬
‫אנחנו לא יכולים?‬
‫זה בעצם די מגניב שהם רואים בנו איום.‬
‫לא השמענו שיר אחד עדיין,‬
‫והם כבר מנסים לסגור אותנו.‬
‫אבל זה לא יקרה.‬
‫זה לא. רוקסי.‬
‫ראש?‬
‫תעשי לי טובה. בואי.‬
‫אני רוצה שתיכנסי למשרד שלי לרגע, בבקשה.‬
‫שבי. תרגישי בנוח.‬
‫אני יודע שאני סוטה מהנושא, אבל שמעי את זה.‬
‫בואי ניקח את זה צעד אחד קדימה.‬
‫חג מולד ללא פרסומות.‬
‫את רואה את זה?‬
‫יודע מה? אני רואה את זה.‬
‫ו... כלומר, אין לנו ברירה,‬ ‫אבל נוכל לשווק את זה כאילו יש לנו.‬
‫תזייפי עד שתצליחי.‬ ‫-טוב?‬
‫כן.‬ ‫-וו-בי-קיו-אל...‬
‫אה... "כלום מלבד חג מולד."‬
‫זה כמו מתנה למאזינים שלך,‬ ‫שלטי חוצות עם הפנים שלך.‬
‫זה יכניס אנשים לאווירת החג, לא?‬
‫אני...‬
‫טוב, תן לי לעשות חישובים,‬
‫אבל עם הכסף ממכירת הבית שלך,‬
‫נוכל לעבוד בלי הכנסות חדשות לזמן מה.‬
‫עד שהרייטינג יעלה ונשיג מאזינים,‬
‫ואז המפרסמים ירוצו לקנות זמן שידור.‬
‫כן.‬ ‫-זהו הפסד קצר טווח‬
‫לצורך רווח ארוך טווח.‬ ‫-כן, נכון. כן.‬
‫זה... יודעת מה אני צריך לעשות?‬
‫מה אתה צריך לעשות?‬ ‫-אני צריך ללכת ולגרום לילדים‬
‫להרגיש את אווירת החג הזו.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אני רוצה שהם ירגישו את אווירת חג המולד,‬ ‫מבינה? את מרגישה אותה?‬
‫אני מרגישה.‬ ‫-אני אומר, רוקסי, האם את מרגישה אותה?‬
‫גורם לך לרצות...‬
‫בחיי, תודה.‬
‫טוב, אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫בסדר.‬ ‫-מנסים לסגור אותנו.‬
‫ואני אכסח את מרשל כשאראה אותו.‬
‫טוב, אני חושב, אם זה היה תלוי בי,‬ ‫היינו קונים עץ שולחני קטן כמו זה.‬
‫לא. אני אוהבת אותו.‬
‫אותו!‬ ‫-לא, נצטרך להיפגש‬
‫באמצע איפשהו.‬ ‫-לא, באמת.‬
‫לא.‬ ‫-זה של מיה.‬
‫אני...‬ ‫-כן.‬
‫בטח שאותו.‬ ‫-לא.‬
‫אני מתה עליו.‬ ‫-רק רגע. חכו.‬
‫לא, לגמרי אותו.‬ ‫-את אחראית.‬
‫תשמרי שהן לא יסתבכו בצרות.‬ ‫-טוב, לא!‬
‫המנהל פיטרס התקשר אליי‬ ‫ואמר לי שאתה מבריז משיעורים.‬
‫לא אוהבים את זה בהרווארד.‬
‫מצחיק שאתה חושב שהרווארד עוד יקרה.‬
‫מה, אתה לא?‬
‫פשוט הנחתי שזה אחד מהוויתורים הגדולים.‬
‫ג'מאל, אל תוותר על עצמך, בן.‬
‫למה לא? אתה ויתרת.‬
‫אנחנו עניים נורא.‬ ‫אתה מסתכל על נוער במצוקה.‬
‫לאבא שלי אין כסף, אין עתיד, כלום!‬
‫זה לא ראש ויליאמס?‬ ‫-היה.‬
‫עכשיו, בקשר לעץ...‬
‫רואה שיש קצת מרחב תמרון?‬ ‫בין הענפים הצנומים האלה?‬
‫וואו. רגע. היי. אני מצטער להשבית שמחות,‬
‫בתי היקרה, אבל הסכמנו על עץ קטן יותר השנה.‬
‫מצטערת. סלח לי.‬
‫אבא, כמעט שכנעתי את הפראייר הזה.‬
‫אני בטוח בכך, מיה.‬
‫תקשיב, חבר,‬
‫מה עם העץ בגובה 1.80 שם?‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫בטח.‬ ‫-איזה אושר!‬
‫כן. היי, ג'מאל.‬
‫זה חג המולד, בן אדם.‬
‫זה הקטע שלנו, זה מה שאנחנו עושים.‬ ‫אנחנו בוחרים עץ לבית שלנו.‬
‫הוא לא הבית שלי.‬
‫אל תהיה כזה, בן אדם.‬
‫הבית שלי בווייטסטון.‬
‫עם עץ גדול, פוטנציאל גדול ועתיד גדול.‬
‫ואתה בהחלט דאגת לכך שזה ייגמר.‬
‫תושיב את התחת שלך במכונית, טוב?‬
‫ואני אלך לייצר זיכרונות מחג המולד.‬
‫שיהיה.‬
‫לא הכול צריך להיות עליז.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫בטח קר לילדה הזאת. אלוהים...‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אתה יודע שזה חמוד.‬
‫אימא של ביילי קנתה לה את חולצת הדולצ'ה‬ ‫היפה הזו למיסת חג המולד. אני?‬
‫אני אהיה תקועה בסופר,‬ ‫נוברת בארגזים בחיפוש אחר קישוטי חג.‬
‫איך זה אמור לגרום לי להרגיש?‬
‫שאין לך הורה מטומטם שבזבז המון כסף‬
‫על חתיכת חולצה שגורמת לבת הקטנה שלו‬ ‫להיראות כמו...‬
‫אבא!‬ ‫-מה יצא מהפה שלי?‬
‫אתה לא רוצה שאהיה שמחה.‬
‫זה בכלל לא העניין! אני פשוט אומר, זה?‬
‫על גופתי המתה.‬
‫אבא! זה קשה.‬
‫ב-25 בדצמבר,‬
‫כל החברים שלי הולכים לפוצץ את האינסטגרם‬
‫כשכולם משוויצים ב"סוואג" שלהם.‬
‫קירה נוסעת להוואי!‬
‫אני לא יכולה איתה!‬
‫את לא יכולה לשמוח בשבילה?‬ ‫-בלי לרחם על עצמי. ‬
‫אני יודעת, אבא. לך קל להגיד.‬
‫את יכולה לתת לזה זמן?‬
‫קצת שמחה מגיעה לקראתנו.‬
‫אני צריך שתאמיני בזה.‬
‫אני מבינה אותך, אבל...‬
‫אני אדבר בכנות.‬
‫אני עדיין לא שלמה עם זה.‬
‫צריכה לזוז. זה התור שלי במקלחת.‬
‫יש לי תקווה.‬ ‫ואני יודעת שאתה עושה כמיטב יכולתך.‬
‫זה בטח קשה.‬
‫כלומר, אי אפשר להגיד שאנחנו קלים.‬
‫סליחה, לא שמעתי. תוכלי לחזור על זה?‬
‫אנחנו לא קלים.‬
‫אלוהים, הלב שלי לא עומד‬ ‫בכמה שאני אוהב אותך עכשיו. בואי.‬
‫תבטיח לי משהו.‬ ‫-כן?‬
‫הסנטה הזה יביא לי לפחות‬ ‫רגע שווה אחד לאינסטגרם.‬
‫לכי לפני שתפספסי את התור שלך.‬
‫ייתכן שיש לנו עסק עם אגרנית.‬
‫האישה הזו צריכה לנקות.‬
‫מה היא עושה עם מחטב ירכיים?‬
‫אל תיגעו בדברים היקרים שלי!‬
‫איך היא יכולה לשמוע אותנו?‬
‫תפסיקי להתעסק בדברים שלה.‬ ‫-אני...‬
‫פולה.‬
‫הו.‬
‫- ג'מאל -‬
‫שכחתי מזה.‬
‫השארתי אותו כשעברנו.‬
‫אנחנו צריכים לקחת אותו למטה.‬ ‫לתלות את הקישוטים על העץ.‬
‫אה.‬
‫תראי את דודה ג'ו.‬
‫למי הוא דומה?‬ ‫-כן.‬
‫היי!‬
‫היא ארזה את זה.‬
‫הלוואי שהיו לי זיכרונות כאלה.‬
‫אני זוכרת חג מולד אחד.‬
‫הייתי בת שבע, ובשנה הזו ההורים שלי התגרשו,‬
‫והם לא יכלו להרשות לעצמם שני בתים.‬
‫אז הם ציירו קו ופיצלו את הבית.‬
‫כן. אימא למעלה, אבא למטה.‬
‫זה היה כמו שדה קרב שם.‬
‫ואז, בערב חג המולד,‬
‫לאבא היה הבית, וחגגנו,‬
‫והוא התגנב לחדר של אימא שלי‬
‫כדי להוציא את תחפושת הסנטה שלו מהארון שלה,‬
‫ואח שלי כל כך התחרפן מכך שהוא הסיג גבול,‬
‫אז הוא קרא לאימא שלי והיא הזעיקה משטרה.‬
‫אין לי מילים.‬ ‫-ואז אבא‬
‫הלך על קצות האצבעות בתחפושת סנטה‬ ‫לכניסה של הבית,‬
‫והשוטרים הפילו אותו‬ ‫לפני שהגיע לדלת הכניסה.‬
‫כן.‬
‫אוי, רוקסי.‬
‫רוקסי המתוקה שלי.‬
‫אני בסדר. אתה מבין? אני בסדר.‬
‫יודעת מה? את מסתגלת היטב.‬
‫את ממש מסתגלת היטב. בהתחשב...‬
‫תעזרי לי להוריד את הדברים האלה.‬
‫בטח.‬ ‫-אני אקח את הארגז הזה.‬
‫טוב.‬
‫זה הארגז האחרון.‬
‫אתה צריך להכניס את עץ האשוח שמונח בחנייה‬
‫ולארגן אותו.‬
‫מסורת חג המולד.‬ ‫העץ נשאר בחוץ במשך שלושה ימים.‬
‫הסיבה היחידה שהמסורת הזו התחילה‬ ‫היא משום שאתה ואימא שלך‬
‫לא הצלחתם להחליט מי יכניס את העץ.‬
‫תודה לאל שיש לך הקישוטים האלה.‬
‫ציפיתי לקצת יותר אווירת חג מולד.‬
‫אני אוהבת חג מולד פשוט.‬
‫כל מה שאני צריכה הוא את הולדתי,‬
‫והנורות שלי על העץ,‬
‫ישו התינוק שלי‬
‫וכוכב שיאיר את הדרך.‬
‫זה יהיה קצת גדול יותר השנה,‬ ‫בשביל התינוקות שלי.‬
‫יש להם מזל שיש להם אותך, ג'וזפין.‬
‫אני תמיד אומרת להם את זה.‬
‫אני מתה עליה. טוב. אני הולכת.‬
‫נתראה בארוחת הערב.‬
‫אני מצפה לארוחה הזאת.‬ ‫-שבע בערב, בסדר?‬
‫תיהנה מהזיכרונות.‬
‫טוב.‬
‫ביי.‬ ‫-שמרי על עצמך.‬
‫שקט.‬
‫נראה אם אצליח להגביר.‬
‫בוא, אתה חייב לראות את זה. בוא.‬
‫הוא כל כך עייף.‬
‫אוו.‬
‫תראו, הינה אימא!‬
‫תראו את האורבות הקטנות.‬
‫הנוף הרבה יותר טוב מהספה.‬
‫אם אתן מעוניינות.‬ ‫-אני רוצה לראות.‬
‫אני רוצה לראות טוב.‬
‫שבי ליד דודה.‬ ‫-הינה הבנות שלי. בואי.‬
‫וואו, היא אוהבת לבעוט.‬
‫רואה את הבטן של אימא?‬
‫כן.‬
‫זאת את בפנים.‬
‫אין מצב.‬
‫כן, התחלת לעשות בעיות מוקדם.‬
‫אה, דודה ג'ו?‬
‫אבא, איפה אנחנו?‬
‫הייתן רק קריצה בעין בזמנו. שתיים.‬
‫שתי קריצות מתוקות.‬
‫מושלם.‬ ‫-היא תמיד הייתה יפה.‬
‫היא הייתה האימא הכי יפה בעולם.‬
‫היא אהבה אתכם מאוד.‬
‫כמה זמן עוד תמשיכי עם זה?‬ ‫-מרשל,‬
‫חוסר הביטחון שלך הוא לא הבעיה שלי. אז כן,‬
‫כן, אני עדיין כועסת עליך,‬ ‫אבל אני צריכה את עזרתך עכשיו.‬
‫בסדר.‬ ‫-בוריס אמר שהוא רוצה "לצלצל בפעמונים שלי"?‬
‫אני רוצה את זה?‬ ‫-מה הנשמה שלך אומרת לך?‬
‫זה יכול להיות...‬
‫תעדכן אותי.‬ ‫-חדשות טובות!‬
‫בשבילנו, בכל אופן. שמעי את זה.‬
‫המצב בשליטה, כל המפרסמים נענו לבקשתנו.‬
‫אין סיכוי בעולם שמישהו מהם יקנה זמן שידור‬
‫בתחנה של ראש.‬
‫אני דואגת רק להשקה שלנו,‬
‫וזה יספיק. זה יספיק מאוד.‬
‫כן. אז אפשר לקבל "עבודה טובה" או...‬
‫"מרשל, אתה כה מבורך ומועדף ביותר",‬ ‫או שום דבר?‬
‫אם זה מה שאתה צריך, עבודה טובה.‬ ‫-תודה.‬
‫- וו-בי-קיו-אל‬ ‫כלום מלבד חג מולד -‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אוי, חרא!‬
‫המצב בדיוק יצא משליטה.‬
‫תטפל בזה, או שאני...‬
‫או שאני גמור, אני מבין.‬
‫ברוך הבא לרשימת הרעים של סנטה.‬
‫אני רק עושה מה שהיא רוצה.‬
‫אתה יודע מה? לא.‬
‫ירד לי ממך.‬
‫ירד לי מכולך.‬
‫קח את זה.‬
‫תקבע לעצמך את הלו"ז.‬
‫זה מזויף.‬ ‫-חכי רגע.‬
‫אני אטפל בך עוד רגע. סלחי לי. בוא.‬
‫סלחי לי!‬
‫בקבוק מהקיאנטי המשובח ביותר שלנו.‬
‫לאוהבים.‬
‫או...‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫תודה.‬
‫זה על חשבון הבית.‬
‫נחמד.‬
‫נרים כוסית?‬
‫אכן.‬ ‫-אכן.‬
‫לכבוד וו-בי-קיו-אל.‬
‫לחג מולד מדהים.‬ ‫-אכן.‬
‫כשהמכירות מפרסום יתחילו לזרום.‬
‫אפשר להתמקד בצד החיובי עכשיו?‬
‫כאילו, לא, באמת. זה ערב גדול.‬
‫אנחנו חוזרים לשדר מחר.‬
‫היכן ששנינו התחלנו.‬
‫כן. היכן שאנחנו שייכים.‬
‫תעשה את הפוזה מהמודעה.‬
‫לא.‬
‫קדימה.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫בחייך.‬ ‫-תעשה את זה מהר.‬
‫אני לא עושה את הפוזה.‬ ‫-אני רוצה לראות.‬
‫את יודעת שאני לא אוהב לעשות את הפוזה.‬ ‫אני לא רוצה לעשות פוזה.‬
‫אבל... היי!‬
‫הינה זה.‬
‫בלי פרסומות. אתם ואני.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫אוי.‬
‫תדמיין את הפרצוף שלך, בגובה ארבעה מטרים,‬ ‫ממש מול וומל"א. אוף, נכון?‬
‫הייתי משלמת לראות את הפרצופים שלהם.‬
‫סלחו לי.‬
‫כולם, בבקשה.‬
‫אני רוצה להודות לאישה מאוד-מאוד מיוחדת...‬
‫שעזרה לי לעבור תקופת חגים קודרת במיוחד.‬
‫לא הייתי במקום שבו אני נמצא כיום...‬
‫בלעדי...‬
‫מארג' מהנהלת חשבונות.‬
‫שמעתי שאת פה. תוכלי להרים את היד,‬
‫מארג'?‬ ‫-אלוהים.‬
‫תרימי יד, מארג'. אם את פה, תרימי יד.‬
‫כדאי שתתוודה.‬
‫תרקדי איתי.‬
‫אף אחד לא רוקד פה.‬
‫אל תתייחסי לאנשים האלה. בואי.‬
‫לא ידעת שראש יודע להתנועע, אה?‬
‫התחושה שיש לי עכשיו...‬
‫מעולם לא חשבתי שארגיש אותה שוב.‬
‫היית צריכה לעשות זאת מזמן.‬
‫מה?‬
‫כשנכנסתי לתא ההוא...‬
‫לפני חמש שנים...‬
‫ממש אחרי שפולה נפטרה...‬
‫היית שבר כלי.‬
‫היית זקוק למפיק, אבל גם לחבר.‬
‫ושמחתי למלא את התפקיד הזה.‬
‫והילדים שלך...‬
‫שאוהבים אותך.‬
‫אני אוהבת אותם.‬
‫באמת.‬
‫ואף פעם לא חשבתי שאהיה משפחתית.‬
‫כי אימא ואבא שלי...‬
‫את עומדת לספר את הסיפור?‬ ‫-הם לא נתנו...‬
‫כי אני אוהב אותם והכול, אבל...‬
‫אני אסירת תודה על כך שאני חלק מחייך.‬
‫ואני מטורף עלייך.‬
‫ואת?‬
‫כן, אני מטורפת.‬
‫טוב, ילדים, זה הזמן לישון.‬
‫חכי, דודה ג'ו. חכי.‬
‫איפה ג'מאל? ג'מאל!‬
‫משפחה.‬
‫יש לי בשורות מדהימות.‬
‫אנחנו שוב עשירים?‬
‫עשירים באהבה.‬
‫הזמנתי את האישה היפה הזו פה‬
‫להצטרף למשפחתנו בחג המולד...‬
‫ובעוד ימים רבים לאחר מכן.‬
‫סוף סוף!‬ ‫-מה?‬
‫אין מצב.‬ ‫-ג'מאל!‬
‫היא לא שייכת למשפחה הזאת!‬
‫בן, אני יודע שדברים קורים לך מהר מאוד,‬
‫אבל זה דבר טוב. החיים החדשים שלנו,‬
‫רוקסי תמיד הייתה חלק מהם...‬ ‫-לעזאזל עם זה!‬
‫מאז שאנחנו פה, הכול מבאס!‬
‫הכול!‬
‫ילד, אתה לא תדבר אליה ככה.‬
‫תן לי להגיד לך שני דברים שאתה...‬
‫תן לבחור הצעיר הזה ללכת.‬
‫משהו עובר עליו. אני לא יודעת מה.‬
‫הוא ילמד להפגין קצת כבוד!‬
‫אתה יודע כמה פעמים לא רצתי אחריך?‬
‫איך מאייתים "לצפות"?‬ ‫תחזרי אליי, אימא. תודה.‬
‫מרשל, יקירי.‬
‫אתה זקוק לזה.‬
‫זה כזה גרוע, אה?‬
‫האיש למעלה לא מרוצה.‬
‫זה לא נגמר.‬
‫עבור קמקום, זה נגמר.‬
‫אתה מבין, אנחנו חברה גדולה.‬
‫האם אי פעם היו לך מניות בחברה ממש גדולה?‬
‫לפי רשות התקשורת הפדרלית,‬ ‫איננו יכולים לקנות את התחנה הקטנה הזו.‬
‫ניצלנו את המקסימום בשוק הזה.‬
‫כנראה נצטרך לקחת את הסיכון‬
‫ולראות אילו מספרים ראש ישיג.‬
‫כן, יש את העניין הזה.‬
‫אם כך, זהו זה.‬
‫אני... איך ברטון ניסח את זה?‬
‫נכשלתי בהבטחת כדאיות השוק.‬
‫אז אם המניות יורדות, עדיף כבר לשתות.‬
‫אני בעניין, אחות.‬
‫תני לי לשאול אותך משהו.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫זה רק עסקים.‬
‫אני אוהב את העסקים האלה.‬
‫לא תוכל להתמודד עם העסקים האלה.‬
‫מה המצב? היי, אחת, שתיים.‬
‫ראש עם הקצב, רוקסי עם השכל.‬
‫מה תעשו?‬
‫טוב.‬
‫כן.‬ ‫-בוא נתקדם‬
‫ונעבור על התוכנית, אנחנו מתחילים בארבע.‬
‫טוב, בואי נבדוק. קדימה.‬ ‫אנחנו נגיד, "מה המצב?‬
‫זו תקופת החגים!"‬
‫זה לא עובד. אני אוהב את זה.‬ ‫מה עם, "מה המצב? זו תקופת החגים.‬
‫כאן ראש, בקראש וו-בי-קיו-אל החדש.‬ ‫ברוקלין, קווינס, לונג איילנד,‬
‫אם תרצו לשקשק או לענטז,‬
‫אנחנו דואגים לכם."‬ ‫-כן! זה הראש שלי.‬
‫על זה אני מדבר. ואז אני אשמיע‬
‫את ראן די אם סי. את דוני הת'אוואי,‬
‫לות'ר, חמישיית הג'קסונים, וו טאנג.‬
‫אתה יכול להשמיע מה שאתה רוצה.‬ ‫רוצה לדעת למה?‬
‫אתה יודע מה יש לנו פה?‬
‫מה יש לנו?‬ ‫-את המוזיקה שלנו.‬
‫יש לנו...‬ ‫-יש לנו בעיה!‬
‫אי אפשר להמשיך.‬
‫טוב. בסדר. יודעת מה, ג'אנלה?‬
‫זה קצת דרמטי.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מוכנים להתחיל.‬ ‫-זה נגמר!‬
‫מה?‬ ‫-את מפחידה אותי.‬
‫נגמר! חג מולד מחורבן!‬
‫התקשרו מהבנק, מסגרת האשראי שלנו בוטלה!‬
‫איך זה קרה?‬
‫הקונים של הבית של ראש ביטלו!‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אנחנו לא יכולים לשדר.‬
‫לא יכולים לשדר. לא יכולים לשלם לאף אחד.‬
‫אסור לנו להיות בבניין הזה!‬ ‫כרגע אנחנו מסיגי גבול!‬
‫בסדר.‬
‫נראה לי שאני שומעת סירנות.‬ ‫-שילמנו על הבניין.‬
‫מסגרת האשראי נועדה לעזור לנו‬ ‫עד שיגיע הכסף מפרסום.‬
‫יודעות מה? אני אתקשר למתווך שלי, כי אני...‬
‫היי, דודה ג'ו,‬
‫זה לא זמן טוב, אני...‬ ‫-ג'מאל הלך.‬
‫הלך לאן?‬ ‫-אלוהים יודע.‬
‫הוא הלך לשחק כדורגל.‬
‫הוא לא חזר.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני כבר מגיע. כן.‬
‫ג'מאל.‬
‫אוי, לך.‬
‫אני אתקשר אלייך מהרכב.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני חושבת שיש לי דפיקות לב.‬
‫כן, אני מבינה. יהיה בסדר.‬
‫ג'מאל, איפה אתה?‬
‫סימסתי לכל החברים שלו.‬
‫אפילו לאנשי הקשר שלי מהכיתה שלו.‬ ‫אף אחד לא ראה אותו.‬
‫היי, כולם.‬
‫ג'וזפין, שמעתם משהו?‬ ‫-מותק, שום דבר.‬
‫ותקראי לי דודה ג'ו מעכשיו.‬
‫אני אעלה פוסט על קישוט נעלי הג'ורדן שלו.‬
‫זה יגרום לג'מאל לסמס לי חזרה.‬
‫או לרוץ הביתה ולקרוע לי את...‬ ‫-מיה... בבקשה!‬
‫אני לא מצליח לחשוב.‬
‫אני יודעת. בוא נשב. בוא.‬
‫תקשיב.‬
‫אנחנו נמצא אותו, טוב?‬ ‫אתה יודע שהוא אוהב אותך.‬
‫הוא פשוט פגוע.‬ ‫-לא, זאת אשמתי.‬
‫זה היה אנוכי מצידי לרדוף אחר החלום הזה.‬
‫הדבר היחיד שהיה צריך לעניין אותי‬ ‫הוא טובת הילדים שלי.‬
‫אני צריך למצוא את הבן שלי.‬
‫אני אצא לרחוב עם מיה.‬ ‫נסמס לך אם נשמע משהו.‬
‫אני מוכרח לומר, אני ממשיך להתעלות על עצמי.‬
‫שנה אחר שנה.‬
‫וואו, זה מהמם.‬
‫את לא הקטנטונת של ג'וזפין רובינסון?‬
‫אכן. וזאת...‬
‫אישה נאה מאוד.‬
‫רוקסי. ותודה.‬
‫האם את מתנת חג המולד שלי?‬
‫אולד סקול אף פעם לא הפריע לי.‬
‫אדוני, אתה צריך להירגע.‬ ‫אנחנו מחפשות את אחי ג'מאל.‬
‫לא ראיתי אותו. אבל לא הייתי מזהה אותו.‬
‫אבל אני אפקח עין, אם תרצי.‬
‫הוא נראה ככה, רק כועס יותר.‬ ‫חושב שתוכל לחפש אותו טוב יותר עכשיו?‬
‫טוב. אנחנו מודות לך על העזרה,‬ ‫ומקוות שיהיה לך‬
‫חג שמח.‬ ‫-תמסרי לג'וזפין‬
‫שרג'ינלד מילר איחל "חג שמח".‬
‫והיא תמיד מוזמנת לקרוא לי‬ ‫אם היא תצטרך עזרה בתליית הנורות.‬
‫אם אתה באמת מכיר אותה,‬
‫כל מה שדודה ג'ו צריכה‬ ‫זה את הכוכב שלה על עץ ואת ישו התינוק.‬
‫טוב, בואי נלך.‬
‫חג שמח.‬
‫היי, ראיתם את ג'מאל?‬
‫לא ראינו אותו. מצטער, מר ויליאמס.‬
‫ג'מאל?‬
‫- למכירה -‬
‫- נמכר -‬
‫אני שונא...‬
‫ילד!‬
‫ג'מאל?‬
‫הוא עבר!‬
‫לא נראה לך שאני יודע, ג'ימי?‬
‫היי, אתה כבר לא ברדיו!‬
‫לא נראה לך שאני יודע, ג'ימי?‬
‫אלו...‬
‫חג שמח! שמח...‬
‫חג שמח גם לך!‬
‫הוא עשה את זה פעם?‬ ‫-לא.‬
‫ג'מאל אף פעם לא עשה משהו כזה.‬
‫אולי בבית הישן?‬ ‫-אולי.‬
‫אוי, הינה. תני לי לעזור לך. אני יכולה...‬
‫תודה.‬
‫אני ממש מאחרת לעבודה.‬
‫טוב.‬
‫אוו.‬
‫איזו חמודה.‬
‫את טובה איתה. יש לך תינוק בבית?‬
‫לי? לא.‬
‫אני מצטערת. חשבתי שהיא שלך.‬
‫לא. כלומר, לא בדיוק.‬ ‫-אנחנו די קרובות.‬
‫אני...‬ ‫-היא יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫איפה התינוקות נמצאים כשאת בעבודה?‬
‫אני לוקחת אוטובוס לחברה,‬
‫ואחר כך אוטובוס לעבודה.‬ ‫אחרי העבודה, אותו דבר בכיוון ההפוך.‬
‫גם בערב חג המולד?‬
‫תשלום על חגים! כפול.‬
‫הלוואי שהעבודה הייתה קרובה יותר,‬ ‫אבל כסף והכול.‬
‫אני לוקחת עזרה ממי שאני יכולה.‬
‫אבל תראו את המתוקים האלה.‬ ‫כל מה שאני עושה, לגמרי שווה את זה.‬
‫מבינה אותך, אחותי. בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫חג שמח.‬
‫זה רק עוד יום רגיל בשבילי.‬
‫בעצם...‬
‫כן, חג שמח.‬
‫ותודה לכן על התזכורת לנשום.‬
‫אני אוהבת אותך, דודה ג'ו.‬ ‫-גם אני אוהבת אתכן.‬
‫עכשיו...‬
‫הגיע הזמן...‬
‫לתלות את הכוכב.‬
‫זה החלק האהוב על דודה שלכן.‬
‫הכוכב מאיר את הדרך לכל אחד...‬
‫שמחפש את הדרך הביתה.‬
‫היי.‬
‫שום דבר.‬ ‫-לא שמעתי ציוץ.‬
‫נתקשר למשטרה?‬ ‫-עוד לא.‬
‫זה ערב חג המולד.‬
‫זה הזמן שבו משפחה צריכה להתאחד.‬
‫לספר סיפורים,‬
‫לתלות גרביים,‬
‫לפתוח מתנות.‬
‫לא ככה זה צריך להיות.‬
‫אני יודע איפה הוא.‬
‫כבר אחזור.‬
‫- פפסי קולה -‬
‫ג'מאל, הרבה אנשים דואגים לך.‬
‫אז?‬
‫בן, רוקסי תמיד הייתה רצויה במשפחה שלנו.‬
‫זה לא בגלל זה.‬
‫מה, ג'מאל? אוניברסיטה? אתה יודע שנמצא...‬
‫גם אני איבדתי אותה.‬
‫אני זוכר שאימא חלתה בבית הזה.‬
‫קשה להיות שם.‬
‫זה כאילו, כשאני בבית הזה...‬
‫אני לא מרגיש אותה.‬
‫אני לא שומע את הקול שלה.‬
‫בגלל זה אתה כאן.‬
‫זה המקום האהוב על אימא שלך.‬
‫אתה יודע כמה היא אהבה לצפות‬ ‫באורות העיר בחג המולד.‬
‫אני לא אשכח אותה.‬
‫בן... לא.‬
‫אימא שלך, היא בכל מקום שאנחנו נמצאים.‬ ‫היא בכל דבר שאנחנו עושים.‬
‫אימא שלך נמצאת בכל מקום.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫אתה מבין?‬
‫אחרי שהיא נפטרה,‬
‫לקחת אותי מהבית היחיד שהכרתי.‬
‫הכנסת אותנו לבית הגדול ההוא,‬
‫קנית לנו המון דברים.‬
‫זה נראה כאילו ניסית למחוק את הזיכרונות.‬
‫אני...‬
‫לעזאזל.‬
‫חשבתי שלשמור את האבל לעצמי זה הדבר הנכון,‬
‫מבין? אני פשוט...‬
‫אני מנסה להיות אבא חזק לילדים שלי. אני...‬
‫אני מבין אותך.‬
‫תביט בי, בן.‬
‫אני מבין אותך.‬
‫היא...‬
‫תמיד התרגשה בבוקר חג המולד.‬
‫היא הייתה קמה ממש מוקדם ועושה רעש במטבח,‬
‫מנסה להעיר אותי.‬
‫היינו ערים בשעות הקטנות של הלילה‬ ‫ועטפנו מתנות,‬
‫קראנו הוראות הפעלה והרכבנו אופניים.‬
‫טוב? היא לא יכלה לחכות לראות‬ ‫את החיוך על פניך‬
‫כשהיית פותח אותן.‬
‫איזו מין אימא דופקת על סירים בשש בבוקר‬
‫כדי להעיר את הבן שלה?‬
‫אימא שלך.‬
‫וידעתם שאני מחכה לרעש הזה כדי לרוץ למטה.‬
‫בחיי.‬
‫אסור לנו לשכוח את הסיפורים האלה.‬
‫בשביל מיה. בשביל התאומות.‬
‫כן.‬ ‫-אתה חושב שתוכל לעזור לי עם זה?‬
‫כן.‬
‫ומגיע לנו ליצור גם זיכרונות חדשים.‬
‫אתה יודע שאימא שלך הייתה עומדת על כך.‬
‫אני מצטער בקשר לרוקסי.‬
‫היא אישה טובה, בן.‬
‫ואני אוהב אותה.‬
‫באמת?‬
‫עוד לא אמרתי את זה בקול רם.‬
‫אבל כן, לחלוטין.‬
‫אבא, תמיד היית שם בשבילי, 110 אחוז.‬
‫עכשיו הגיע הזמן שלך.‬
‫כן, אולי אתה צודק.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בדרך לשם.‬
‫בוא נחזור הביתה.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫זאת לא אשמתי שאתה לא בשידור.‬
‫לעזאזל.‬
‫אולי זאת כן אשמתי.‬
‫דופק את החברים שלי בחג המולד.‬
‫אותו.‬
‫ממש שם.‬
‫חסר לב.‬
‫למה אתה עדיין מחייך?‬
‫אולי עוד לא מאוחר.‬
‫אולי זה הזמן לסנטה מרשל.‬
‫כן.‬
‫כן, זהו זה.‬
‫אולי זה הזמן לסנטה מרשל, כן!‬
‫כן!‬
‫היי, אני מרגיש את האושר, הינה הוא!‬
‫כן!‬
‫"ושמיים וטבע שרים!‬
‫ושמיים וט...‬
‫טבע שרים!"‬
‫כן, אני עוזב. אני אטפל בזה.‬
‫הכול יהיה בסדר. הכול יהיה טוב.‬
‫תראי את מי מצאתי.‬
‫השבח לאל. בוא הנה, ילד.‬
‫אני מוחצת אותך עכשיו, אבל אתה ואני,‬
‫ננהל שיחה כנה אחר כך.‬
‫דודה ג'ו.‬
‫מה קרה לחג מולד פשוט?‬
‫התאומות הכינו הכול.‬
‫לא הייתה לי יד בדבר.‬
‫איפה התאומות שלי?‬
‫אבא, האורות!‬
‫בואו החוצה, כולם!‬
‫בואו.‬
‫וככה פתאום, זה חג המולד!‬
‫וואו! יש!‬
‫עזרי לי להבין, עשית את זה בעצמך?‬
‫קיבלתי קצת עזרה.‬
‫אה!‬
‫היי!‬
‫זו הייתה מיס מיה.‬ ‫היא רצתה שהבית יהיה קסום.‬
‫כן.‬
‫בוא נראה.‬
‫אוי, בסדר. אולי אנחנו צריכים עוד קצת קסם.‬
‫לדעתי יש לו מראה ביתי. לזה התכוונתי.‬
‫הוא יפהפה.‬ ‫-מאיפה השגת את כל הנורות?‬
‫בזמן שחיפשנו את ג'מאל, פגשנו הרבה שכנים...‬
‫הם סיפרו לנו סיפורים על ילדותך, אבא.‬ ‫ויש את האיש הזה,‬
‫מר מילר.‬
‫רג'ינלד?‬ ‫-כן!‬
‫הוא השאיל לנו את כל הנורות.‬
‫ודודה ג'ו, נראה לי שהוא נדלק עלייך.‬
‫ובכן, תראו, תראו...‬
‫תשמעי,‬
‫רוקסי, אני מצטער על מה שאמרתי.‬ ‫-בוא הנה.‬
‫שזה לא יטריד אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫כן.‬
‫ותשמע, אבא, אני לא צריך ללמוד בהרווארד.‬
‫אשמח מאוד להתחיל במכללה הקהילתית.‬
‫אולי אפילו אעבור...‬ ‫-תעצור. יצאת מדעתך?‬
‫ויליאמס,‬
‫הבן שלי, מתקבל להרווארד.‬ ‫אני אעשה כל מה שצריך.‬
‫אני אמכור כל דבר כדי שתלמד שם.‬
‫כמה אתן קשורות לכליות שלכן?‬ ‫-לא!‬
‫אני אוהב אותך, בן אדם.‬ ‫-גם אני.‬
‫אני גאה בך. אני גאה בך, בן.‬
‫- בוקר חג המולד -‬
‫זה פשוט רע.‬
‫לגרום לנו לחכות עד שנפתח‬ ‫את המתנה היחידה שלנו.‬
‫לפחות קיבלתם מתנה.‬
‫אני מצטער על ההמתנה.‬ ‫-היי!‬
‫בואו נחגוג את חג המולד.‬
‫סוסים ננסיים!‬
‫שלא מחרבנים!‬
‫הרווארד קורה ממש פה.‬
‫היי!‬ ‫-תגשים את החלומות שלך, מותק.‬
‫מיה.‬
‫אני רוצה לתת לך משהו.‬
‫שרשרת הספיר של אימא.‬
‫וואו, אבא!‬
‫כן.‬
‫הגיע הזמן שאשחרר.‬
‫הינה.‬
‫תודה.‬
‫אני בחיים לא אוריד אותה.‬
‫אל תיתני לג'מאל לראות אותה, טוב?‬ ‫את יודעת שהוא מת עליה.‬
‫אני ממש פה.‬
‫חג שמח, כולם.‬
‫מה זה?‬ ‫-אתה יודע שהייתי צריכה‬
‫לבוא עם מתנות.‬
‫תראו את הפרצופים השמחים! וואו.‬
‫זאת לא מכונית או תיק פראדה‬ ‫או סוסים אמיתיים.‬
‫זה בלגן יפה, מה שהולך כאן.‬
‫לא כל כך מהר.‬
‫בסדר.‬
‫זה מכולנו.‬ ‫-לא.‬
‫סנטה כבר נתן לי את המתנה הכי טובה.‬
‫לא, זאת לא מתנה. לפני שתצטרפי למשפחה,‬
‫תצטרכי להיות מובכת לגמרי כמו כולנו.‬
‫אה, מובכת?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫נראה מה יש לנו פה.‬
‫או!‬
‫וואו.‬
‫או.‬
‫"כל מה שאני רוצה בחג המולד זה...‬
‫אותך."‬
‫תודה.‬
‫רגע. תנו לי להיכנס.‬
‫היי!‬
‫הרגע השווה שלי לאינסטגרם!‬
‫אף אחד לא יכול להתעלות על חג מולד כזה.‬
‫אבל אני כן, כי אני ברמה אחרת.‬
‫כן, יש מתנה גדולה מאוד בדרך ששכחתי לציין.‬
‫השגתי את הקונים של הבית הישן.‬
‫למעשה, הלכתי לדפוק להם על הדלת הבוקר.‬
‫חג שמח! היי.‬
‫הורדתי את המחיר... מכרתי את הבית.‬
‫כן!‬
‫אז נוכל לשדר עכשיו?‬
‫האור התחלף לירוק, מותק.‬
‫כן.‬ ‫-קצת השקעת אמונה השתלמה.‬
‫ג'מאל, היי, מה קורה?‬
‫אין מצב שזה... זה...? הוא הולך לחטוף.‬
‫ראש... אוי, טוב.‬
‫אבא שלך פה?‬ ‫-כן, הוא פה.‬
‫יופי. היי!‬
‫ג'אנלה אמרה לי שאתם לא יכולים לשדר.‬
‫אז באתי להיות הס...‬
‫חתיכת חסר תועלת, רמאי, רשע, בוגדני,‬ ‫גונב חג מולד...‬
‫כן!‬
‫אתה מנסה להרוס לאח את חג המולד?‬ ‫-התפטרתי, ראש. התפטרתי.‬
‫עוד לא! אתה תשלם!‬ ‫-יש לי הון ראשוני לתחנה!‬
‫כדי שוו-בי-קיו-אל תוכל לשדר!‬ ‫-ראש!‬
‫תפסיק! אתה הורג אותו!‬
‫זה חג המולד!‬
‫מרשל.‬ ‫-אה!‬
‫אתה רציני לגבי התחנה?‬
‫הבאתי צ'ק. אני רוצה להצטרף.‬
‫עוד כסף לא יזיק.‬
‫שותפים?‬
‫-אולי.‬
‫נראה.‬ ‫-בסדר.‬
‫שותף שקט.‬ ‫-כן, נשמע טוב.‬
‫אבא, תראה!‬
‫סנטה עשה את כל זה?‬
‫מתוקות.‬
‫כן, יודעות, הוא בטח עשה.‬
‫הוא בטח קיבל עזרה מכמה שדונים נוספים.‬
‫עבדו עד מאוחר אתמול בלילה.‬ ‫שמעתי כמה רחשים.‬
‫למה אתה מחייך? אתה לא חלק מהמשפחה הזאת.‬
‫השיניים שלי היו חמות.‬ ‫קצת נותן להן להתאוורר.‬
‫וואו, ניק הקדוש, באמת הצלחת.‬
‫אבא, מה אתה עוד עושה כאן?‬ ‫-לך!‬
‫לך להפיץ שמחת חג בניו יורק.‬
‫כי הם ביקשו בתוקף את ראש!‬
‫חזרתי! באמת חזרתי!‬
‫חג שמח, משפחה יפה שלי.‬ ‫אני אוהב אתכם כל כך.‬
‫חג שמח לך, גוש של אהבה.‬
‫וחג שמח לך, אדם נורא ואיום.‬
‫כאילו, אי אפשר להיפטר ממך.‬
‫אני כמו עוגת פירות.‬
‫לא כמו של אימא שלי.‬ ‫כולם אוכלים את העוגה שלה.‬
‫חג שמח לכולם!‬
‫חג שמח!‬
‫חג שמח.‬ ‫-כן!‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫ראש ויליאמס,‬ ‫תקופת החגים בתחנת וו-בי-קיו-אל החדשה.‬
‫הרדיו מספר אחת בסטרונג איילנד.‬
‫אני אדם מבורך מאוד.‬
‫יש לי אהבת חג גדולה בחג המולד השנה,‬
‫והמשאלה שלי היא לחלוק אותה עם כולכם.‬
‫תתרווחו ותנו לי לקחת את המושכות,‬
‫כי, בחיי, הולך להיות פה שמח.‬
‫המתנות שלכם נפתחו, העצים מוארים.‬
‫זו תקופת החגים, עם הקסם של חג המולד.‬
‫ושום דבר לא מצלצל בפעמונים כמו השיר הזה.‬
‫את צריכה עזרה, ג'וזפין?‬
‫תמיד יש צורך בעוד אנשים שיעזרו לאחרים.‬
‫השבח לאל.‬
‫תשמעי, דודה ג'ו,‬ ‫את יודעת שאת צריכה לעלות לשיר על הבמה.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫נו, דודה ג'ו.‬ ‫-את יודעת שאת רוצה.‬
‫כן, קדימה.‬ ‫-היום הזה לא קשור אליי.‬
‫כמעט האמנתי לזה.‬
‫או!‬ ‫-וואו!‬
‫תמיד צריך להיות מוכנים.‬
‫מה? אני לא מאמין למראה עיניי.‬
‫"הם שרים, קשטו את המסדרונות‬
‫אך זה כלל לא מזכיר את חג המולד‬
‫כי אני זוכרת שהיית כאן‬
‫וכל הכיף שעשינו אשתקד‬
‫אילו הייתה דרך‬
‫הייתי עוצרת את הדמעה‬
‫אך היום חג המולד...‬
‫אנא!‬ ‫-אנא!‬
‫בייבי, אנא שוב הביתה!‬
‫כן!‬
‫כן, כן, כן!‬
‫כן, כן!"‬
‫מה שחשוב הוא לא מה שיש לך,‬ ‫אלא מי שנמצא איתך.‬
‫תרגום כתוביות: מיכל יצחקי‬